Kapitel 24 Fantomkvinnor
Och en annan sak med fantomkvinnan var-
-att hon insåg att i stan som aldrig sover...
Vad insåg hon, Kitten?
Att alla sånger hon hade hört, alla kärlekssånger...
...var bara sånger.
-Vad är det med det? -Inget, om man inte tror på dem.
Men det gjorde hon. Hon trodde på förtrollade kvällar.
Hon trodde att ett litet moln svävade över henne-
-och grät på hennes blomsteräng.
Hon trodde att hon kunde få frukost.
Var?
På Pluto.
Plutos mystiska, isiga, öde landskap.
Vet du vad? Jag fattade ett beslut för länge sen.
Vad var det för ett beslut?
Att den sentimentala delen av livet inte var mitt öde.
Men om jag nånsin tillät mig själv falla för nån...
...skulle det vara en flicka som du.
Det är nåt du ska veta.
Eller jag kanske skulle säga...
...att det skulle vara en flicka...
...inte en miljon mil bort från...
...där jag nu står.
Nej.
Vad är det, min prinsessa?
Jo, du förstår, Bertie...
-Jag är inte... -Ja?
Jag är inte en flicka.
Jag visste det.
-Gjorde du? -Ja, självklart.
Jag sa ju...
...att det skulle vara en flicka som du.
Jag tror att jag ser mamma där borta.
Mamma!
Hon kom precis in genom dörren. Där är hon!
Era svin!
Tror ni att ni kan göra henne till åtlöje?
Du följer med mig.
Vänta! Lämna mig inte.
Jag är ju den magiske prinsen.
-Gå inte! -Just en snygg magisk prins!
Han menar inte så, Charlie.
Herregud, Paddy! Vad håller du på med?
Kapitel 25 Revolutioner
Ursäkta.
John Joe! John Joe! John Joe! Ingen womble längre?
Snacka inte om några jävla wombler. Jag är på Tower of London nu.
30 pund i handen. Inga frågor.
De söker en Maria Stuart. Är det nåt för dig?
De skulle hugga huvudet av mig.
Här är mannen som skulle göra det.
Det är Smiley.
Var är Irwin?
Han och hans jävla revolution.
-Var gömde du den? -Längst ner i sovsäcken.
Man sover inte så bra med den här.
Så du har inte hittat henne?
Hon är här nånstans. Det känner jag på mig.
Det är en stor stad.
Jag håller på att förlora Irwin.
Hur?
Han håller på med nåt. Det är jag säker på.
Han har sina hemligheter.
Varför kom du hit? Det var inte bara för att träffa mig.
Har det nåt med Irwin att göra?
Det kan man säga.
Jag är gravid.
Herregud, Charlie.
Vet han om det?
Han har bara en sak i huvudet. Han bryr sig inte.
Du kom väl inte hit för att föda barnet?
Jag kom hit för att ta bort det.
Du måste berätta det för honom.
Det kan jag inte.
Han är så jävla konstig. Han...
Så...
...hur har de hemlösa det?
-De har det bra. -Det är därför han är ute sent.
Arbetet med de hemlösa. Eller hur, Irwin?
Kapitel 26 Aborten
-Jag kan väl inte föda det? -Nej.
Nej, det kan du inte.
-Irwin håller på med nåt skumt. -Ja, det vet jag.
Hur skulle det gå, Paddy? Du vet vad jag menar, eller hur?
Det skulle bli en katastrof... Precis som jag.
Läs den här broschyren.
Där står allt om att avbryta graviditeten.
Avbryta?
-Är det här en abortklinik? -Ja, naturligtvis.
Jag trodde det var en mödravårdsklinik.
Jag tror att hon ändrade sig. Tack.
-En katastrof som du, sa du. -Säkert värre.
Men jag älskar ju dig, din jävla katastrof.
-Lova att du inte försvinner igen. -Det lovar jag.
Säg det till honom.
Vad ska hon säga?
Charlie ansluter sig till Sandinisterna. Eller hur, Charlie?
-Det är en rockgrupp. -Var kan jag få tag på dig?
Prova Cambridge Circus.
Vi ses, Paddy.
Kapitel 27 Mina strumpbyxor är i trasor!
-Du och jag, raring. Vad säger du? -Jag vet inte vad jag ska säga.
Du är ju en kille!
Alla rätt, Sherlock.
Vill du ha en drink?
Campari med soda, om jag får.
Klart att du får. Annars hade jag väl inte frågat?
En Campari med soda, tack.
Tack.
-Mycket folk här i kväll. -Ja. Är det fotbollsfans?
Nej. Ingenjörstrupper.
-Soldater? -Vi har just kommit hem.
Aden? Cypern? Låt mig gissa.
Från jävla Ulster.
-Inte för att jag ogillar irländare. -Jag har hört att de är vänliga.
Jag vet inte. Kanske.
Det är politikerna som förstör allt, eller hur?
Vill du dansa?
Gärna.
-Mår du bra? -Ja. Jag mår bra.
Du verkar lite spänd.
Kan du göra en sak för mig?
Ja, självklart.
Kan du låtsas att du heter Bobby?
Vilken Bobby?
Bobby Goldsboro.
Det är han som sjunger.
Då heter jag Bobby.
Du behöver bara...
...plantera ett litet träd och överraska mig med en hundvalp.
Då får du en kram.
Gå längst bak i lokalen!
-Få hit så många som möjligt. -Vi hjälper dig ut härifrån.
Få ut alla som kan gå själva först.
-Du är okej, vännen. Jag har dig. -Mina strumpbyxor!
-Mina strumpbyxor är i trasor. -Men du överlevde. Kom nu.
Jag måste skaffa ett nytt par. Det är det enda sättet.
Från min bästa sida, har jag ju sagt.
Kom igen, flytta på er.
Det är Christian Dior. Är det verkligen nödvändigt?
En transvestit-mördares leende?
Titta så dumt. De har satt ett kryss över min snopp.
Det är inte lika dumt som elva människor-
-sprängda i småbitar, din sjuka jävel.
Din förbannade irländske mördare!
Ursäkta, vad kallade du mig?
Jag ser inte var du är. Jag är här uppe, förstår du.
Miljoner mil ovanför dig, där Sirius vakar över mitt huvud.
Berätta nu det han vill veta!
Alla tror att det är kallt här uppe, men det är ganska varmt.
Varmt som rostat bröd på Pluto.
Du kan inte lura oss med ditt svammel, Paddy!
Vi vet att du placerade ut bomben.
Ja, självklart, raringar. Jag har placerat ut flera hundra.
Jaså, det har du? Placera den här!
Hallå, konstapeln... Jag är här borta.
Ta till vänster vid Vintergatan.
Vi åker till Mars och besöker stjärnorna
Jag står ta mig fan inte ut!
Varför kan du inte bara lämna ett vittnesmål?
Ett vittnesmål? Det skulle du ha sagt på en gång.
Duktig pojke. Det finns ingen anledning att bråka.
Självklart inte. Vi är ju kompisar.
Vi börjar med var du var...
...torsdagen den 17 oktober.
Jag var i min lilla terroristcell och arbetade med min gerillatrupp-
-men jag var under täckmantel.
Kapitel 28 Kitten räddar världen
Nu börjar jag minnas. Ge mig penna och papper.
Patricia Kitten, alias Långt ner i halsen-
-hade trängt in i de djupaste skrymslena-
-av republikanernas slutmuskel-
-med sin hemliga antiterrorspray-
-uppkallat efter Gabrielle Coco Chanels lyckotal.
Men Gud så trött hon var på allt det svarta.
Varför är frihetskämparna så emot moderiktiga kläder?
Ni har tändrörshållare, detonatorladdning och utlösare.
-Är det nån här? -Varför pratar han inte med oss?
Klädde han ut sig till kvinna och åkte dit på sin egen bomb?
Han har suttit här i sex dar nu. Sju är max.
Paddy?
Hur gick det?
Bra. Helt underbart.
Ska vi mötas halvvägs, Paddy? Berätta varför du kom hit.
Jag letade efter nån. Jag letade efter Eily Bergin.
Vem är Eily Bergin?
Hon är under täckmantel nu. Den största stan i världen slukade henne.
Kan hon hjälpa oss med efterforskningarna?
-Hon kunde hjälpa mig med min. -Vi kan hitta henne. Har du adressen?
-Leta i Försvunna Huset. -Försvunna Huset?
Herregud.
Vi är snart galna hela bunten.
Nu ska vi sova, Paddy. Vi behöver sova.
Hör här. Jag tror att vi har misstagit oss.
-Konstapeln? -Vad är det nu?
Om du kom hem från kontoret och hittade mig liggande på golvet-
-skulle du ta mig till sjukhuset då?
Ja, självklart.
-Skulle du bära mig som du gör nu? -Ja.
Om jag inte var en transvestit-terrorist-
-skulle du gifta dig med mig då?
Men för helvete!
Kapitel 29 Min gulliga, lilla cell
Tror du att Wallis blir en lycklig man nu?
Vi har haft dig för länge. Se här.
Nej, så kan ni inte göra.
Det kan ni inte. Inte nu när jag känner mig hemma.
Ta bort huvudet från min axel.
-Paddy, vi kan inte ha kvar dig här. -Inte ens om vi vill.
Jag ska åka på långsemester. Min fru säger att jag behöver det.
-Bara en dag till. Det gör väl inget? -Beklagar, Paddy. Det är omöjligt.
-En halv dag, snälla? -Nej.
Får jag fråga dig en sak? Varför vill du...?
Det är obegripligt för mig.
-Jag känner mig trygg här. -Trygg?
Ja. När jag är i cellen känns det ibland-
-som om mina ben blir till luft. Jag svävar i rymden helt ensam.
-Galaktisk ensamhet, kallas det. -Routledge, snälla...!
Jag vill höra hemma nånstans.
Jag ska vara er bästa fånge. Jag kan laga mat, städa och sopa.
Jag kan stryka alla uniformer.
Nu måste våra vägar skiljas.
Kapitel 30 Skimrande dagar
Jennifer Jones och William Holden.
"Skimrande dagar."
Har du nånsin varit förälskad?
-En gång trodde jag det. -Han var en lycklig man.
Jag skulle betala dig.
Jag skulle ge dig allt du ville ha.
Allt som du pekade på.
Det är min mamma!
Ursäkta. Ursäkta.
God dag, sir. Kan jag hjälpa er?
Jag gör inget grovt, men i övrigt står jag gärna till...
-Jag skulle kunna anhålla dig. -Oj, stackars lilla mig.
Hoppa in.
Det här är inget liv för en ung man som du.
Sätt på mig handbojor. Bär mig till min gulliga cell.
Du kanske är en riktig torsk? Spännande.
Nej, det är jag inte. Det här är allvar, Patrick.
Självklart är det allvar. Allt är allvarligt.
Du kommer att dö där ute!
Jag vet.
Kan du inte försöka skaffa dig ett vanligt jobb?
Jag är inte särskilt anställningsbar.
Nej, jag tänkte väl det.
Helvete också.
Följ med mig.
Det här är en grupp flickor som tog sig bort från gatan.
-De bildade ett koperativ. -Vad betyder det?
Ett slags förening, kan man säga.
Flickor?
Hej på er. Kom.
Kapitel 31 Fem fina flickor - ett koperativ
Det är inte idealiskt, men det är säkert. Och lagligt.
Cassandra.
Fördärvets gudinna.
Flickor...hej. Det här är Patrick.
Han är min vän. Var snälla mot honom.
Vi är alltid snälla. Vill du spela poker?
-Jag älskar poker. -Vi tar in honom.
-Tänker du jobba med oss? -Om ni vill ha mig.
Vi är rätt trevliga. Inga dumma kärringar.
-Var kommer du ifrån? -Cavan.
-Du kommer att passa in här. -Du kommer säkert att trivas.
Kära Charlie. Ursäkta att jag skriver först nu.
Jag hoppas att du har det bra.
Hur går det med kulan? Jag har en ny adress.
Xanadu, Old Compton Street. Där kan du alltid få tag på mig.
Jag sparar som en galning så jag kan komma när det är dags.
Om fyra månader, två veckor och tre dagar.
-Hej. -Visa mig dina bamsebrön.
-Ursäkta? -Du vet vad jag menar.
Vad är det där?
Alla kan inte ha stora bamsebrön.
En del av oss är svelte.
-Svelte? -Ja. Det är visst ett svenskt ord.
Det finns ett franskt också.
-Låt höra det franska. -Gamine.
Det är jag, det. En svelte gamine.
Vad tar ni för valpen där i fönstret?
Med svansen i vägen så stolt
Inte i "vägen", i "vädret". "Svansen i vädret."
Jag vet en hel del om musik, och jag kan slå vad-
-tio gånger den entréavgift du har betalat här-
-om att hundens svans är i "vägen".
Nu vill jag höra dig skälla.
Var snäll och låt bli.
Som ni vill, sir.
Jag gör inte det här så ofta.
Det är helt okej. Vi har gott om tid.
-Jag kände en pojke som du en gång. -Jag är en flicka, inte en pojke.
-Jaså, du är en flicka. -Ja.
Ni kan kalla mig Patricia. Det är mitt namn.
Får jag berätta en historia, Pat...Patricia?
Ja, gärna. Jag älskar historier.
-Älskar du historier? -Jag älskar historier.
Ännu mer än mysterier.
Gör inte så, är du snäll.
Okej, sir. Jag lyssnar.
Det var en gång en pojke som inte kände sin far och sin mor.
Åh, så otroligt sorgligt. Var han en otroligt sorgsen liten pojke?
Det verkade inte så. Han skrattade mycket.
Kanske den sortens skratt som döljer tårarna.
Kanske skrattet var enda sättet för honom-
-att klara av...
Fortsätt. Att klara av...
...att hantera sin belägenhet.
Ni verkar förstå den här pojken ganska bra, sir.
-Jag kände hans far. -Och?
Och...även om hans far älskade honom-
-väldigt mycket, kunde han aldrig berätta för pojken-
-hur högt han...
Han kunde aldrig berätta för pojken hur högt han älskade honom.
-Det kan inte vara en sann historia. -Varför inte?
-Varför sa han inte bara det? -Han visste inte hur.
Han hade ord för många saker, men inte ord för just det.
Det krävs bara tre ord. De är lätta att säga.
Ibland är de det.
Andra gånger är de inte det. Då är de-
-omöjliga.
Han älskade pojkens mor också, men det var lika omöjligt.
Så han sa aldrig nåt till pojken?
Han sa aldrig nåt, och så reste pojken iväg-
-och kom till England.
Och fadern hade-
-gott om tid att fundera på-
-hur allt...
Hur allt hade kunnat vara. Hur det skulle ha varit.
Han hade all tid i världen att tänka på det.
Och vad tänkte han på?
Han föreställde sig-
-att pojken hade åkt till England för att leta efter sin mor.
Och vad hette hans mor?
-Hon hette Eily. Eily Bergin. -Åh, Gud.
Fadern tänkte att en sak-
-han kunde göra var att berätta för pojken var hans mor var.
-Var fantomkvinnan är? -Va?
Snälla, fortsätt.
Hon gifte sig och fick två barn.
-Hon vill nog inte se honom, men... -Var bor hon?
Spencer Rise 19. I Kilburn.
Du vet vad jag gillar. Den engelska looken.
Konservativt. East Finchley.
Det ska signalera...makt.
-Fungerar det här? -Du ser bättre ut än hon gör.
-Det gör jag väl? -Ja.
Kapitel 32 På gatan där du faktiskt bor
Kan jag hjälpa er med nåt?
Ja. Jag gör en opinionsundersökning för British Telecom.
Vet du var Spencer Rise 19 är?
-Det är mitt hus. Där. -Är det ditt...?
-Kan ni inte läsa siffror? -Jo, det kan jag.
-Vad är det för en undersökning? -Den handlar om telefoner.
Har ni nån telefon?
-Alla har väl telefon. -Nej, inte alla.
-En del har inte råd med det. -Det har vi.
Jag förstår.
-Och vad heter du? -Jag heter Patrick.
Hur många telefoner har ni?
Ska ni inte fråga min mor om det?
Ja. Självklart.
Var är hon?
Mamma, det är en snäll dam här som gör en undersökning om...
Är ni...? Åh, Gud!
-Känns det bättre, min vän? -Ja.
-Vill ni ha mer te? -Nej, tack.
Så-
-vad handlar undersökningen om?
-Om telefoner, mamma. -Telefoner? Från Telecom?
Ja, British Telecom.
-Har hushållet flera telefoner? -Ja. Vi har tre.
En i sovrummet, en i köket och en på Geoffreys kontor.
Geoffrey?
Det är min man.
Ursäkta.
Hur ofta används telefonen?
Mycket ofta. Laura pratar konstant.
Laura?
Min dotter. Hon är 13.
Du använder väl inte telefonen så mycket, Patrick?
-Jaha, miss... -Johnson. Delia Johnston.
Om ni har fler frågor, så ring gärna.
Jag tror att det här får räcka. Tack så mycket.
-Tack för teet. -Det var så lite.
Hej då.
Borde inte ni bära uniform?
Nej, jag ska inte ha nån uniform.
Karlarna som installerar telefonerna har uniformer.
-Är inte de från Telecom? -Ja, det är de.
Borde inte de veta hur många telefoner vi har?
-Det är en annan avdelning. -Varför ringer ni inte och frågar?
Det är alltid trevligt med ett personligt samtal.
Unge man. Jag har en känsla av att du inte tycker om mig.
Det är fel. Ni är trevlig.
-Jag tycker att du är trevlig också. -Varför gråter ni?
Det är ögoninflammation.
"Jag gav din adress till fader Liam."
"Han har varit så snäll mot mig och det behöver jag."
"Säkerhetspolisen tog mig för narkotikainnehav."
"De använde mig för att få tag på Irwin."
De tog Charlie för innehav-
-och sa att hon måste föda i fängelset, om jag inte...
Om jag inte berättade om våra operationer.
Du får göra det. Jag gick i skolan med hans bror.
-Har ni hört den om Cavan-mannen? -Vilken man?
Kapitel 33 Var stilla, mitt hjärta
Vad ska jag kalla er?
Far.
Du kan kalla mig far. Kom in.
Det kan jag inte.
Jag har bett till Gud om att du skulle komma tillbaka.
-Hittade du henne? -Ja.
På sätt och vis.
Var är Charlie?
Hon är där uppe. Kom.
Efter knarkåtalet fick hon problem hemma, så nu bor hon här.
Hon äter knappt. Hon är bara skinn och ben.
Kanske du kan...?
-Var sover du, fader? -Tänk inte på mig.
Är det du, Kitten?
-Ta det lugnt. -Swann's Cross.
-De satte en svart säck över huvudet. -Sch, Charlie.
Mina föräldrar bad mig åka tillbaka dit jag kom ifrån.
Tänk inte på det där nu.
Ditt barn är det enda som betyder nåt nu.
Jag är här för att hjälpa dig.
Det satt ett par rödhakar och hackade på grädden, fader.
De stackarna är nog utsvultna. Tack.
Du har din mors ögon. Vet du det, Patrick?
Samma färg som havet.
Tog du med henne dit?
Många gånger.
Allt hade kunnat vara så annorlunda.
Säg ingenting.
För det konstiga är-
-att jag åkte iväg för att leta efter henne-
-men jag hittade dig.
Kapitel 34 Trafikvakterna
Det var ett välsignat slut.
Hon var förtjusande. Hon kom alltid till mässan.
När de öppnade henne, hittade de en knöl stor som en melon.
Eller kanske en grapefrukt. Jag blandar alltid ihop dem.
Butiken är inte välsignad med så många alternativ.
Finns det nån regel om att gravida ska klä sig som trafikvakter?
Jag känner inte till nån sån regel.
Jag tänkte...
...att den här lilla hippietrasan skulle pigga upp henne.
-Snygg. -Sammet, fader. Mjukt som gräs.
Titta, fader!
-Kan vi prova silverräven? -Är den åt er själv?
25 sparkdräkter i olika färger. Fyra nallar kan jag gå med på.
-Men jag behöver ingen barnvagn än. -Snart gör du det.
-Var har du fått pengarna? -Jag sjöng.
Vad tar ni för valpen där i fönstret?
Med svansen i vä...
Är det i "vädret" eller i "vägen"?
"Vägen." Nej, vänta lite...
Fader!
-Hej på er. -Kommer du ihåg hunden med svansen?
-Är den i "vädret" eller i "vägen"? -I sången?
I "vädret", så vitt jag minns. Din mor sjöng alltid den sången.
Ja, i "vädret".
Vad tar ni för valpen där i fönstret?
Med svansen i vädret så stolt
Jesus Kristus!
-Varför gör inte biskopen något? -Biskopen gör aldrig ett skit.
-Vad sa hon? -"Biskopen gör aldrig ett skit."
Vårda ditt språk, damen.
Vet du vad, Thomas?
Ibland önskar jag att jag var busskonduktör.
Kapitel 35 Julafton
Kapitel 36 Jag slits itu
Min faster säger att systemet fungerar bättre i England.
Välfärdsstaten, du vet. Jag kan inte stanna här.
Men du måste komma och hälsa på. När barnet har...
Den enda församling jag har erbjudits är Kilburn.
Ni kommer nog att få se mycket av mig.
Ta hand om dig.
Du räddade mitt liv, fader.
Och mitt.
Din store, starke, eldfaste man.
Kom igen, Charlie! Krysta!
Jag krystar ju, för helvete!
-Jag krystar! -Andas.
Jag slits itu!
Hej. Du är ju telefondamen.
Du är den unge mannen från hushållet med flera telefoner.
-Vad gör du här? -Mamma är hos doktorn.
Hon har en bulle i spisen.
Du kanske menar i "ugnen".
I ugnen, då. Vad var det du hette?
Fantomkvinnan.
-Det var ett roligt namn. -Ja. Jag är en rolig dam.
-Är det ditt barn? -Nej. Det är hennes.
Hon får spisen undersökt.
Visst får hon?
-Charlie, det här är... -Patrick.
Det här är min unga vän Patrick.
Hur är det med spisen?
-Min spis är helt perfekt. -Och din lilla bulle mår också bra.
Gör du inte det? Ja, det gör du.
Patrick, där är din mor. Skynda dig iväg.
Kan du hälsa från telefondamen och säga-
-att hon hoppas att det blir en flicka den här gången.
-Hon liknar inte Mitzi Gaynor. -Vad vet du om det?
Ingenting. Men som Oscar Wilde sa:
"Jag älskar att tala om ingenting."
"Det är det enda jag vet nånting om."